Belépés a zene világába: A magyar gyermek- és ifjúsági hangversenyek története az 1920-as évektől 1974-ig - Dallos, Márta; Pethő, Villő (Iskolakultúra, 2025)
Tanulmányunk a magyar gyermek- és ifjúsági hangversenyek történetét vizsgálja, a magyar gyakorlat kialakulását nemzetközi kontextusba helyezve. A 19–20. század fordulójától kezdődően bemutatjuk a legjelentősebb amerikai és európai hangversenytermi kezdeményezéseket, valamint az ezek mintájára létrejött meghatározó magyar rendezvénysorozatokat. Magyarországon az első gyermekkoncertek a 20. század elején jelentek meg, de szisztematikus pedagógiai koncepció alapján szervezett hangversenysorozatok a Kis Filharmónia (1938– 1944) és az Ifjú Zenebarát program (1954–1990) keretei között váltak rendszeressé. A Kis Filharmónia szerveződésében kulcsszerepet játszottak a korabeli pedagógiai elvek és a párizsi nemzetközi zenepedagógiai konferencia (1937) tapasztalatai. A koncertsorozat célja a gyermekek zenei befogadóvá nevelése és a koncertkultúra megalapozása volt. A Kis Filharmónia koncertjei a klasszikus zene és a magyar népzene megismertetésére épültek, tematikus műsorokkal, amelyek a zenei élményt pedagógiai módszerekkel ötvözték. Az előadásokat közös éneklés és műismertetők egészítették ki. A második világháború után az Országos Filharmónia vette át az ifjúsági hangversenyek szervezését, a Kis Filharmónia hagyományaira támaszkodva. A tematikus koncertsorozatok nemcsak a hallgatóság életkorához, hanem zenei képzettségéhez is alkalmazkodtak. Az Ifjú Zenebarát program – az állami támogatásnak köszönhetően – szélesebb társadalmi rétegeket ért el, és országos hálózattá fejlődött. A húszéves jubileum (1974) ünnepi alkalmat adott a számvetésre. Az ifjúsági hangversenyekhez kapcsolódóan már az 1960-as évektől Ifjú Zenebarát Klubok jöttek létre, és szakmai folyóirat (Ifjú Zenebarát) is indult. Az intézményen kívüli zenei nevelés e három pillére adta az Ifjú Zenebarátok Magyarországi Szervezetének alapját, amely a nemzetközi Jeunesses Musicales tagszervezete lett.